Александър Пушкин
Към Батюшков

Превод от руски: Кръстьо Станишев, —

chitanka.info

Към Батюшков[0]

Във пещери далече

родих се в Хеликон,

Тибул аз бях наречен

във чест на Аполон.

Със светла Ипокрена

живях във упоение,

под рози — дъхав ред,

израснах аз поет.

Син весел на Ермия,

дари ме щедро ти

със свирчица в ония

игриви златни дни.

Обикнал я отрано,

аз свирих непрестанно,

неопитен и плах,

но с музите дружах.

А ти, певец забавен,

на девите любим,

ти искаш в пътя славен

да литна несломим,

Анакреон оставил,

с Марон да се прославя

със лира най-подир

във кървав боен пир.

Оскъден дар лелея,

към мене Феб бе строг,

под чужда стряха пея,

далеч от своя бог.

С Икар във път опасен

да полетя боя се,

устата ми шепти:

„При своето си ти!“

[0] Напечатано в „Российский Музеум“, 1815, №6. Написано е под впечатление от срещата на Пушкин с Батюшков през февруари 1815 г. Последният стих на оригинала е цитат от послание на Жуковски до Батюшков. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.